Det här är vad Destiny avsåg när hon gick in i stjärnsystemet.
Skeppet är vårt hopp att ta oss hem.
- Är vi klara? - Det blir vi aldrig.
- Du skulle inte ha lämnat honom. - Tror du inte att jag vet det?
Alla tror vi är säkra. Att de aldrig hittar oss igen.
Varför tog ni en av våra som fånge?
- Vi är inte säkra, eller hur? - Vem kommer?
- Alliansen kommer för att ta Destiny. - Jag överlämnar inte det här skeppet.
Jag har hittat en ledtråd som ger oss kontrollen en gång för alla.
Antalet kromosomer i människans DNA. Vi behöver bara köra variationerna.
- Jag var aldrig ditt samvete, Nicholas. - Jag har inte glömt dig, Gloria.
Det kan bara finnas en ledare, och Kiva är död.
Hur får vi tillbaka skeppet?
De kommer att döda mig.
Jag trodde du skulle försöka få lite sömn.
Det trodde jag också.
- Vad händer här? - En krasch. Gränssnittet har låst sig.
- Varför anropade du inte mig? - Jag tänkte prova en omstart först.
- Jag verkar ha fixat problemet. - Jag ser det. Hur?
- God natt. Du har allt under kontroll. - Vänta, vart ska du?
Ta en promenad. Anropa mig nästa gång du får problem.
Du tänker inte berätta för någon, eller hur?
- Gloria. - Ditt program funkade till slut.
Att knäcka huvudkoden.
Du hittade nycklarna som kontrollerar alla skeppets system.
Och du tänker inte berätta det för någon...eller hur?
Säsong 2 Episod 2 - Aftermath -
SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Dvärghamstern - www.SweSUB.nu
Legenden säger att adressen leder till stor förståelse.
Den kan göra dig lika kraftfull som gudarna.
- Vilka gudar? - Fråga inte mig.
Jag antar att det betydde gudalik makt, som de uråldriga uppstigna.
- Om du kunde kontrollera tid och rum... - Tror du att Destiny klarar det?
Jag vet inte. Så säger legenden.
Ni frågade varför Lucianalliansen så gärna ville ha skeppet.
Varför är ni här?
Jag försöker förstå ditt perspektiv.
Vill du verkligen att jag ska gå över de sista 12-13 åren?
Lucianalliansens "hur och varför"?
De är krigsherrar. På min hemplanet-
-brände de gårdarna så vi bara kunde äta vad de gav oss.
De bestämde undervisningen. Barnen tränades att slåss med vapen.
För två år sedan togs jag av ett gäng under pistolhot.
Om jag inte gick med i alliansförsvaret skulle min familj mördas.
Du säger att du inte hade nåt val i något av det här?
- Vi får inte tillräckligt med mat. - Det får ingen av oss.
Vi har inte kunnat fylla på våra lager på länge.
Kommer vi att svälta?
- Ja. - Vad tänker ni göra med oss?
Ni kan inte hålla oss inlåsta för evigt.
Det har inte bestämts än.
Beslutar överste Young det?
- Jag har något att säga till om. - Några av oss har samarbetat.
- Ja, det har ni. - Vi kan göra mer.
Det finns de bland oss som inte är någon fara för er.
Snälla... Ge oss en chans att bevisa det för er.
- Vad tänker de göra med oss? - De har inte berättat nåt.
- Du känner Young. - Jag brukade känna honom.
Tro mig, han har förändrats.
Du måste skämta.
- Det är knappt värt att sitta ner. - Vi kanske ska ge ransonen till fienden.
De är människor. De har rättigheter. Hur vi behandlar krigsfångar-
-säger allt om oss som moraliskt och civilt samhälle.
- Vilken broschyr fick du det ifrån? - Det är vad jag tror.
Jag kan inte sova när jag vet att det finns ett rum fullt med människor-
-som skulle döda mig så fort de fick en chans.
- Jag var personalansvarig på Ikaros. - Och psykutvärdering är T.J:s ansvar.
Hon behöver tid. Det blir svårt ändå att vara läkare.
Bra. Tack.
IOA rapporterar att konflikten med Lucianalliansen eskalerar.
- De kan planera ett angrepp på jorden. - Har fångarna berättat nåt?
Inte än. Det skulle hjälpa om jag kunde lugna dem att vi inte-
-pumpar dem på information och sedan dumpar dem på nästa planet.
De dumpade oss på en planet att dö. Är alla villiga att svälta för dem?
- Vi har inte kommit dit än... - Hur fult är du villig att gå?
Jag tror inte detta har nåt att göra med en korrekt behandling av krigsfångar.
De försökte döda oss och vi kan inte ha kvar fångarna en längre tid.
- Alla är inte farliga. - De säger bara "jag följde bara order".
Folk säger vad som helst för att rädda sig själva.
Så vi ska bara lämna dem på nästa livskraftiga planet?
Vi får hoppas att vi hittar en livskraftig planet.
Du trodde det skulle bli enkelt. Du behövde bara vrida om nyckeln.
Skeppets system utformades för att skötas av en besättning.
- Du har en besättning. - Ja, en besättning som vet vad de gör.
- Du ville det här. - De uråldriga...
...tänkte aldrig att Destiny skulle driva sig själv.
De uråldriga skulle komma hit.
Det finns en mening med det här uppdraget.
Och ändå satte du på autopiloten igen.
Tills jag vet alla funktioner. Jag vill inte stanna av misstag-
-nära en binär pulsar igen. - Bra plan.
Just nu försöker jag förstå-
-varför vi stannar vid vissa planeter. - De kanske bara är rastplatser-
-så folk kan sträcka på benen och lukta på rosor.
Men inte viktigt i Destinys egentliga uppdrag...
Miljöer kan förändras genom åren, till och med bli farliga.
Det skulle innebära att Destiny har en realtidslänk till portarna.
Den här planeten som vi närmar oss, har en helt annan klassificering...
- Inte låst, men verkar inte fungera. - Det verkar så.
- Vilken stor hjälp. - Kommer du ihåg våra promenader-
-hemma i trädgården?
Var vi än var, hittade vi en lugn plats som vi kallade vår egen...
Vi behöver mat nu. Planeten vi närmar oss bör vara rik på växter.
Ett rött X betyder oftast fara. Åk inte dit, eller hur?
Är ditt enda syfte att ifrågasätta mina handlingar?
Vad tänker du göra?
Jag tar det som ett ja.
Det måste finnas en anledning att Destiny hoppade ur.
- Var har du varit? - Upptagen. Vi är nära en planet-
-som kan ha mat och vatten inom skyttelavstånd.
Hur kan Destiny ha data på en planet utan port?
- Den har en icke-fungerande port. - Råkade Destiny hoppa ur nära nog-
-så vi kan använda skytteln? - Det är ingen magi.
Jag har sagt till Destiny på alla sätt hur ont om resurser vi har.
Vi skickar en grupp.
Vi landar nära porten, kollar varför den inte fungerar, och kanske lagar den.
Skyttelturen tar knappt en timme. Mindre än sju timmar totalt ger inte mycket tid.
Får vi porten att fungera, kan vi ta mer mat och vatten än med skytteln.
Två portar kan inte kommunicera så nära varandra.
Den här planeten kan vara inom räckhåll nästa gång. Kan vi laga porten-
-kanske vi kan ringa den då. - Vill du åka dit?
Nej, jag borde stanna här. En del system har krånglat och jag jobbar på det.
- Sir. - T.J.
Jag är snart färdig att ge mig av. Ska bara packa ihop min utrustning.
Du... Är du säker?
Jag är väl inte 100 procent, men...
...vi har lite medicin så jag borde åtminstone kolla runt lite.
- Jag ska ta det lugnt. - Ja, jag bara...
Jag vill bara försäkra mig om att du mår bra.
- Lycka till där nere. - Tack.
Rush har preciserat portens position, och jag har lagt upp en rutt.
Överste Young, det är Scott. Alla system klara. Vi är redo att åka.
- Klartecken, löjtnant. - Uppfattat.
Jag är orolig för dig, Nicholas.
Ja, jag också. Jag har jobb att göra, men kan inte lämna mig själv ifred.
Du missar saker.
- Dr Franklin. - Det är för mycket för en person.
- Jag bryr mig inte om hur smart du är. - Okej, berätta då.
- Vad är det jag missar? - För det första...
- Fakta om planeten. - Den är omfattande. Vad menar du?
Du märkte inte vulkanisk aktivitet? Atmosfärisk superrotation?
Några minuter kvar nu.
Det ordnar sig. De klarar sig.
Du baserade din beräkning på optimal strukturell integritet.
Jag använde uppgifter från databasen.
Vilken inte räknar med sprickor som byggs upp under, jag vet inte...
...säg, minst en miljon år.
Löjtnant Scott. Det är dr Rush. Hör du mig?
Ja, jag hör dig, fortsätt.
Ni är på väg mot ett område med atmosfärisk superrotation.
Okej... Vad betyder det?
Jag har gjort lite beräkningar, och ni kommer att uppleva häftig turbulens-
-men det klarar skytteln av. - Okej, tack för informationen.
Okej, ni hörde honom. Håll i er, det kan bli lite skakigt.
Inte så illa.
Håll i er!
Löjtnant Scott, hör du mig?
Ja, högt och tydligt. Vi klarade det.
Kul att höra. Rapportera när ni har landat.
Uppfattat.
Håll i er! Vi förlorade kraft! Hälften av systemet är nere.
Kom igen...
Du måste ge mig nåt. Kom igen...
- Dra upp! - Jag kan inte!
- T.J.? - Ja. Någon som är skadad?
- Här borta. - Ja.
- Mår du bra? - Ja.
Han har puls.
- Mår alla andra bra? - Ja.
- Mår du bra, Dunning? - Ja.
Slappna av bara. Det är bra. Slappna av.
- Jag kan inte röra mig. - Okej, berätta var det gör ont.
Det gör inte ont. Jag känner inte mina ben alls.
- Var är Rush? - Inte en aning. Jag anropade honom.
- Det här är Young. Sätt igång, löjtnant. - Vet fortfarande inte vad som hände.
Som Rush sa, var det en tuff resa genom atmosfären...
- Vad menar du med, "som Rush sa"? - Han varnade oss genom radion-
-men det verkade som vi hade klarat oss. Kort efter förlorade jag kontrollen.
- Skador? Rileys ben är tillfälligt stöttade.
T.J. jobbar med honom. Alla andra mår bra.
Just nu försöker vi öppna bakdörren. Vi fick en massa skador, sir.
Ett fönster är borta. Jag tror inte att vi kommer härifrån.
- Destiny hoppar om sex timmar. - Och vi kan inte stoppa det.
Löjtnant, det är Rush. Hitta porten och laga den.
Förhoppningsvis är vi inom räckhåll när Destiny hoppar.
Uppfattat. Jag återkommer om 30 minuter.
- Nån aning om vilket håll porten finns? - Vi får ta reda på det.
- Hur är det med Riley? - Jag vet inte.
- LT, du tar Eli, Volker och Greer. - Okej, då går vi.
Han kilades fast riktigt rejält. Vi bör nog inte flytta honom.
Det kanske vi måste.
Du tänker väl att det aldrig hade hänt om vi inte trånat efter mat och vatten.
- Spelar ingen roll nu. - Jag rapporterade till IOA.
- Jag bryr mig inte. - De vill att du håller fångarna ombord.
Vi behöver omedelbar hjälp vid fångarna!
Undan! Ställ er mot väggen!
- Stilla! - Sluta nu!
Ta hans arm!
Sluta nu!
Everett!
- Jag ser ingenting! - Jag får inte upp någon adress.
- Det är här den borde vara. - Säker?
Nej, för i så fall hade det varit en port här.
Sluta, sluta!
Jag ska försöka komma in där och se om jag känner nåt.
Lyft den.
- T.J., vi kan inte hålla den... - Okej!
Hans ben sitter fast rejält.
Jag tror att trycket hjälper till med att stoppa cirkulationen till en skada.
Okej. Destiny hoppade precis.
- Det här är inte bra. - Försök att inte få panik.
Erfarenheten säger mig att det här är en bra tid för panik.
- Kan vi nå den nästa gång den faller ur? - Det är omöjligt att veta.
- Jag hittade den. - Porten? Kan du se den därifrån?
Var? Jag kan inte se den.
Titta ner.
Du behöver sova, annars gör du bara fler misstag.
Det skulle vara lättare om du hjälpte till.
Vad får dig att tror att jag kan?
- Får jag prata med Franklin? - Vem?
Det händer några saker här. Antingen håller jag på att bli knäpp-
-eller så kommunicerar skeppet med mig genom dig och dr Franklin.
Han verkar vara lite mer hjälpsam när det gäller det tekniska.
Få höra. Vad försöker du göra?
Lista ut hur man kontrollerar tiden Destiny stannar när den hoppar ur FTL.
Kan tyvärr inte hjälpa dig med det.
Just det. Då håller jag på att bli knäpp.
Det verkar inte komma upp några portar i Destinys omedelbara närhet.
Jag måste stoppa skeppet snart...
...eller så hamnar vi utom räckhåll för planeten.
Utan andra portar kan du inte förklara varför skeppet har stannat.
Exakt. Den kan inte hålla på att hoppa i och ur FTL.
Jag förstör driften permanent.
De måste gå i fyra timmar varje gång de är igång. Vilket betyder...
Nästa gång jag stannar, är min sista chans.
Varför berättar du inte sanningen? Fråga om hjälp?
Nej, det kan jag inte.
Young lät Lucianalliansen ta över skeppet. Mannen är psykiskt instabil.
- Han var nära på att döda en man. - Ditt slarv gjorde att de kraschade.
Det här är hans fel. Han klarar inte av att leda uppdraget.
- Hej... - Hur mår Riley?
Han sitter fast och förlorar mycket blod.
- Går det inte att få loss honom? - T.J. tror att trycket från vrakdelen-
-hindrar honom från att förblöda.
Vi måste kunna göra nånting.
Nu rensar vi runt porten.
- Har du ont? - Jag klarar mig.
Har du varit i den här sitsen förut?
Fastnat på en främmande planet efter att skytteln har kraschat? Nej...
...det här är första gången för mig.
Jag menade att ta hand om någon som var på väg att dö.
Ja, det har jag.
Det låter galet, men jag har varit så nära, vid explosionen...
...och när jag blev skjuten. Det var nog inte dags för mig.
Jag tror inte på saker, men min mor är ganska religiös. Anglikansk.
Hon skulle be för mig nu om hon visste. Min pappa-
-sa alltid att det var dumt, men han gick alltid till kyrkan med henne.
Jag tänker inte lämna dig, om det...
- Om vi hamnar där. - Tror du på nånting?
- Gud? Livet efter detta? - Jag vet inte.
Sen vi kom hit, har vi sett otroliga saker.
Det är så mycket som vi inte förstår. Varelser som är mäktigare än oss...
Får jag berätta nåt som jag inte har berättat för nån?
Javisst. Vem ska jag skvallra till?
Kommer du ihåg planeten, som vi trodde var skapad av rymdvarelser?
Det kan låta knäppt, men jag åkte tillbaka dit.
Jag vet inte om det var en dröm eller kanske en uppenbarelse.
De sa att de hämtade mig.
De har min bebis, och hon är trygg där.
- Tror du på det? - Det kändes verkligt.
Och jag kan inte förklara det.
Jag vill att det ska vara möjligt. Det är som en strimma av hopp...
Det gör saker uthärdligt. Därför låter jag hoppet leva.
- Ursäkta för mitt folks beteende. - Vid nästa livsdugliga planet-
-blir ni lämnade. Jag förväntar mig samarbete fram till dess-
-annars använder vi våld för att upprätthålla ordningen.
Jag läste nånstans, att en stor explosion i närheten av en stjärnport-
-kan detonera det supraledande materialet som den är gjord av.
- Smällen kan slita en planet i stycken. - Det blir väl inte en sån stor smäll?
Är du säker?
Vi har väl inget val? Det tar veckor att gräva fram den.
- Hoppas att smällen inte skadar porten. - Ska jag trycka på knappen eller inte?
- Ja...visst. - Nu gör jag det.
Tänt var det här!
Den var rätt stor.
- Jag använde kommunikationsstenarna. - Okej. Vi hoppar väl över det faktum-
-att jag inte tillät det. - Jag har en kort lista.
Gjord av mig och Camille Wray. Du ådöms att hålla kvar vissa från alliansen-
-som kan visa sig vara värdefulla. - Om jag inte gör det, säger du att-
-du har order att ta över kommandot. Har du förtjänat allas tillit?
Militär personal leder fortfarande SGC. De förväntar sig att deras order följs.
Rush, det här Young. Var är du?
Det är mindre än tre timmar sedan. Adressen kom, men är fortfarande låst.
Det konstiga är att det inte finns någon planet inom räckhåll.
- Varför stannade vi? - Exakt. Det finns ingen förklaring.
Vi försöker att gå förbi utelåsningen. Ringa ändå. Det är ett långskott.
Vi har inget annat val. - Rush, vi är på väg till portrummet.
- Var har du varit? - Maskinkontrollrummet.
Ultradriften påverkas fortfarande av pulsarstrålningen.
Den stannar med kortare intervaller, även om vi inte är nära en planet.
Kände ni det?
- Vetenskapsgänget. Den här saken skakar. - Någon försöker att ringa in.
Rensa plattformen.
- Jag har adressen. Det är Destiny! - Skakningarna slutade.
Jag ska försöka ringa dem.
Det funkar.
Destiny, det här är Scott. Tillstånd att gå ombord.
Skönt att ni mår bra. Var är de andra?
Riley kommer inte att klara sig, sir.
Sir...
- Jag kan inte låta honom dö ensam. - Kan vi få en stund för oss själva?
- Förlåt, sir. - Du är en duktig soldat och en bra man.
Inget av det här är ditt fel.
Stanna inte för min skull. Se till att de går. Ingen ska riskera att bli kvar.
- Jag lever inte så länge till. - Vad ska jag säga till din familj?
Inget verkar vara tillräckligt.
- Hur länge tror du att han lever? - Jag vet inte.
- Hur länge är det tills Destiny hoppar? - Det är ingen fara.
Jag vill inte att du ska vara orolig.
Jag skulle kunna be om ditt vapen, men jag vill inte att de ska ge dig skulden.
Sir...
Snälla.
Jag plågas.
- Jag hämtar T.J. - Nej...!
Snälla.
Han är död.
Att bli strandsatt på skeppet mitt ute i ingenstans-
-med en hög främlingar kunde vara ett problem, men det är inte så.
Det handlar inte så mycket om att vara här, utan mer att man inte kan vara där.
På födelsedagarna, bröllopen, begravningarna...
Enkla saker som att ta sin brorson till skolan på hans första skoldag.
Eller att promenera med hunden.
Bara att inte kunna vara där.
Det fanns inget som kunde hjälpa Riley.
Att bromsa Destiny hade inte hjälpt honom.
- Jag vet. - Tror du inte att jag vet det?
Det här är mitt fel.
Jag försökte rädda liv. Allihopa, inte bara mitt.
Den här databasen bekräftar vad jag redan visste.
Skeppet hette "Destiny" av en anledning.
Det måste vara som Rush sa. Ännu ett kort hopp på grund av strålningseffekten.
Sensorerna har hittat nåt.
Det här är Rush. Samlas på observationsdäcket.
Jag hörde radioanropet.
- Vad är det som händer? - Det finns ett objekt där ute.
- Det kommer inom räckhåll. - Vad är det för nåt?
Vi vet inte, men det får vi snart reda på.
Vi är på väg rakt mot det.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Synk: Incubator